Hela mitt liv har jag haft en drift att uttrycka mina känslor på ett eller annat sätt. Ofta har jag känt
en glädje i mitt hjärta som nästan fått mig att dansa runt på gator. I mitt hjärta finns en stark livslust, en kämparglöd. MEN, jag har kämpat mig genom asfalt, vet min styrka..men man ska orka...orka kämpa. Jag behöver få vara svag ibland, och jag är det. Varje människa föds ensam. Utifrån ensamheten byggs broar av hopp. Somliga murar sin egen bro, andra behöver hjälp..somliga tränger genom asfalten så långt det går..andra ger upp och vissnar. Jag har funderat mycket, som vanligt kanske man kan säga. Det finns så mycket jag önskar. Ibland kan jag fastna i mina tankar och bara se upp mot himlen och stjärnorna. Jag hoppas på att det som tynger mig och mina älskade ska lösa sig, så har jag gjort länge, på tok för länge. Sorgen i mitt hjärta den tycks aldrig ge med sig, kanske jag borde vara tacksam och bara känna hopp..förmodligen borde jag det.." Det finns ju så många som har det värre. " För fan!!..*ursäkta uttrycket*..men ska man vara glad för att andra har det taskigt??? Jag tycker det låter sååå himla fel! Det låter kallt, ohyggligt kallt, att man ska glädjas över andras otroligt mycket värre sorg?!!.. För mig så är det mer sant att stödja personer som mår dåligt, låta dem prata ut..man kanske inte kan lösa allt..men blir man tröstad av att veta att andra har det värre??..Så f*n heller! Inte de flesta iaf, det kommer alltid, alltid att finnas de som har det värre..alltid..men för den som sörjer eller har det jobbigt finns en önskan att få prata, att bara få stöd..att få vara den man är..med rödgråtna ögon och snorig näsa...*jaja..somliga har mer näsa än andra*. Att ha någon som gillar en whatever...
Ja jag vet, jag vet allt det, jag borde vara tacksam som bor i Sverige, borde vara lycklig över att jag inte svälter..iaf inte utan att jag själv vill det. Jag vet, jag vet..har faktiskt fattat det.. Jag bara undrar...någon sa till mig att jag var den känsligaste person han träffat. Vad är det för mening med att vara känslig? Det ställer bara till bekymmer. Finns ingen fördel för de känsliga, fördelarna tillkommer de som inte bryr sig så mycket, inte de som förutom sin egen olycka tar på sig andras och aldrig hittar hem igen. Kom inte och säg något annat.
Jag har funderingar över livet..kanske det kan tyckas som jag är orättvis men det struntar jag i. .
Varför, varför ska det vara så att vissa människor ska behöva uppleva, står ut med mer sorger och bekymmer än andra?
Jaaaa!!..Jag VET, jag vet, jag vet, jag vet! Allt jag vill är ju lugn och ro..bara lugn och ro..inget annat.. Lugn och ro.. |